![Mayse Condé har avlidit.](https://fempers.se/wp-content/uploads/2024/04/Maryse-Conde-1-1-920x700.jpg)
Den guadeloupiska romanförfattaren och litteraturforskaren Maryse Condé är död. Hon skrev ett tjugotal böcker, i vilka hon återkom till den grundläggande frågan om identitet i en omvärld som formats av kolonialismen.
Maryse Condé växte upp i en medelklassfamilj i Guadeloupe och levde länge i tron att hon var fransk. Visserligen förstod hon redan som barn att det fanns makt kopplat till rashierarkier och sociala hierarkier, men det var först vid 16 års ålder, när hon begav sig till Paris för att studera, som hon kom i kontakt med slaveriets och kolonialismens historia och därigenom fick ett politiskt uppvaknande på allvar.
Hon engagerade sig i en marxistisk umgängeskrets, påverkades starkt av författare som Franz Fanon och Aimé Césaire, och begav sig mot flera västafrikanska länder bland annat Guinea, Elfenbenskusten och Senegal. Att studera kolonialismens historia gav en djupare förståelse till dagens rasism.
Vistelserna ledde så småningom att hon ville skapa en litteratur som skulle adresseras specifikt till befolkningen i Guadeloupe, utan att för den sakens skull förhålla sig till den europeiska litteraturtraditionen.
Hon disputerade i Paris 1976 på en doktorsavhandling om svarta stereotyper i Antillernas litteratur, Stéréotype du noir dans la littérature antillaise: Guadeloupe-Martinique. Vid sidan av sin forskning ägnade hon sig åt dramatik på 1970-talet och romandebuterade 1976 med den kontroversiella Hérémakhonon.
Det var först under åren 1984-1985 med släktkrönikan Ségou: Les Murailles de terre som hon vann världsrykte. I sitt författarskap utforskade hon tematiska frågor som anknöt till kvinnlighet och rasförhållanden i en samtid där den europeiska kolonialismen formellt upphört.
Hon har själv sagt att hon inte kunde skriva något om det inte innehöll politisk betydelse, eftersom människors liv är politiskt. Senare mot slutet av 1990-talet och 2000-talets första årtionde blev hennes prosa mer självbiografiskt präglad, till exempel Le Cœur à rire et à pleurer: contes vrais de mon enfance (1999) och Célanire cou-coupé (2000).
Under åren vann hon erkännande och blev mångfaldigt prisbelönad, däribland med Den nya akademiens litteraturpris som inrättades 2018 i samband med att tillkännagivandet att Nobelpriset i litteratur inte skulle utdelas 2018.
Maryse Condé blev 90 år.